Pan Bo
![Obrázek](https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEh3vo0b9ODAxSYDRrpiUcWGd7gHa8Kb2q_sW_zH_BdSF2maDp5AgbwPivBmN_qRUJ7D7yolTOVJQWB6TPpFEMIBWmhw3hEnps8dzwrCa2qIGo1pMjc0isi5VfjFNrLlqC01gF3alYa4gVGD/s400/tramvaj.jpg)
U nás v divadle pracoval pan Bo. Myl podlahy, staral se o rekvizity a pokuřoval před vchodem. Opřený o veřeje s jednou nohou zapřenou o futra. Někdo by si mohl myslet, že nemá co dělat, a to byla pravda. Kouřil odporná stovková cigára, která jinak člověk viděl jedině u námezdních sil na stavbách. Sem tam něco přinesl a prodával to. Všem bylo jasné, jakého jsou ty věci původu, ale nikomu to nevadilo. Každému tak nějak připadalo, že tyhle věci jsou ukradené poctivě. Byl to nemocně hubený drobný člověk s propadlými tvářemi. Hodinky na něm plandaly a každý den byl v jeho podání sobota. Jeho pohyby přesně opisovaly jeho pokornou povahu. Snad to dělalo to řídké strniště a igelitka, že měl každý pocit, že by ho neměl zvát na návštěvu. Pan Bo byl ale dobrák. Čemu nerozuměl, to nechával koňovi, protože ten má větší hlavu a čemu rozuměl, s tím se rád podělil. Pan Bo narozdíl od mnoha jiných věděl, kde je jeho místo a byl s ním smířený, protože to byl fatalista. Říkal mi: "Se ženo